![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgbSv4YMqwjrq4vOBt5vCyWloImiDIlDH4JsG2tip1VeWaYmNzbC6fXnb2KTWAeWGP76GHNe8h7AQGC3n79dcBo933NfXkU_35J7NDyYtOFboJOH233Tirb8noEZe8KoTCIyy0pLH1e9N01/s1600/images.jpg)
Baix el meu
parer, ens trobem davant d’una poesia que comença a dir coses per reconfortar,
on es veu la implicació del poeta en el poema, l’aportació de l’autoconeixement,
situar-se fora del poema i projectar-se. Hi ha un trencament amb Rilke, una
distància. Vinyoli escriu amb més nuesa, un nivell lèxic més senzill. Apareix
llavors una poesia més essencial amb senzillesa.
PENSAMENT DE
PRIMAVERA
Que vanament,
coses, floriu,
si amb vostra
vida no m’ompliu,
i em sento eixut
i deslligat,
en incertesa i
soledat.
Però si res no
creix en mi,
i és com en va
que faig camí,
sóc potser encara
l’instrument
amb què es perfà
algun pensament.
DE VESPRE
El dia va extingint-se
darrera les
muntanyes,
l’última llum
alegra l’infinit;
tot calla i
lentament va recollint-se,
però les aigües,
riu avall, estranyes,
mormolen ja
paraules de la nit.
Hola! Acabe d'entrar al teu col•lector. Quin ocult botó he de prémer per contactar amb tu?
ResponEliminajllmollà
El meu e-mail és lorecayue@gmail.com Ara ja hi pots!!!!
Elimina